Помилки Трампа. Що змінило політичний ландшафт
Політичні зірки, які визначатимуть хід війни в Україні до 2025 року, почали вирівнюватися. Хоча Європа була вражена зростанням неонаціоналістичних рухів, які поверхнево симпатизують путіну, більшість європейців залишаються глибоко скептично налаштованими щодо диктатора, навіть якщо вони (особливо німці) побоюються наслідків більш широкої війни.
Інтригуючий результат виборів у Франції може перетворити внутрішню політику на мінне поле, але це лише створить додаткові стимули для Макрона здобувати перемоги за кордоном. Перемога лейбористів у Великій Британії була слабкою, але Британія перебуває в такій скрутній ситуації, що, сподіваюся, єдиний шлях звідси – вгору. Канцлер ФРН Шольц нікуди не піде до кінця 2025 року, але під тиском Макрона, Стармера та лідерів Східної та Південної Європи, сподіваємося, що оголошений план Німеччини щодо скорочення обсягів допомоги Україні буде скасовано.
І несподівано, по той бік Атлантики, політична сцена США стала дуже цікавою. Варто відзначити, як палко прихильники Байдена атакували будь-які попередні припущення про те, що він не буде номінантом від партії. Ньюсом, Феттерман – не бракувало амбітних хакерів, які сподівалися, що проголошення вірності дідусеві Джо – це квиток до того, щоб бути названим його наступником у майбутньому. І вони навіть не отримали дружнього попередження, коли він нарешті побачив світло.
Після того, як Гарріс умисно відсунули на другий план, очорнили і принизили, її раптом проголосили останньою надією Демократичної партії. Завдяки двом критичним помилкам, яких припустився Трамп після того, як випадковий хлопець вистрілив у нього і промахнувся, весь електоральний ландшафт потенційно змінився.
Провівши дисципліновану кампанію, Трамп не зміг пом'якшити свою риторику, незважаючи на те, що його зачепила куля. Він подвоїв зусилля, щоб домінувати у Республіканській партії, обравши слабкого прислужника, який не приніс нічого нового, чого б не було у Трампа. Венс не має досвіду управління, не має реальних політичних рішень і, очевидно, не має особистої доброчесності, порівнюючи Трампа з Гітлером, але зараз демонструє готовність з'явитися на сцені разом із ним. Голосування за ігнорування Конституції за вказівкою Трампа після виборів 2020 року, при цьому він – військовий ветеран, є ще кращим показником його непридатності обіймати високу посаду. Ніккі Гейлі була набагато розумнішим вибором.
Вузьке вікно можливостей Гарріс. Як обійти монстра
Варто пам'ятати, що хоча Трамп значно випереджав Байдена в штатах, що вагаються, які вирішуватимуть долю колегії виборщиків, у нього завжди були серйозні проблеми із забезпеченням абсолютної більшості. Більшість виборців до цього моменту мали усталену думку про Байдена, і якщо ви не були засліплені партійною племінною політикою, його кричуща слабкість як кандидата завжди була очевидною. Гарріс, з іншого боку, повинна скористатися вузьким вікном можливостей, щоб переосмислити себе в очах громадськості.
Я б сказав, що шанси на перемогу в президентських перегонах 2024 року з 90% на користь Трампа повернулися до 50/50. Гарріс вкрай потрібен кращий спічрайтер і тренінг, як не поводитися як клон Гілларі Клінтон, яка до Трампа і Байдена була найменш популярною кандидаткою у президенти в новітній історії. Але американська громадськість ось-ось отримає політичний хайп на рівні часів Барака Обами. Це має вплив, добре це чи погано.
Нездатність Трампа скористатися неймовірною можливістю, яку йому подарував стрілок, нейтралізує більшу частину ефекту від того, що він став для декого народним героєм. Так само, як він ставився до своєї інфекції COVID-19, замість того, щоб наслідувати Бориса Джонсона з Великої Британії і використовувати те, що він заліг на дно від вірусу, як привід проявити співчуття до десятків тисяч жертв, які вже були втрачені на той момент, Трамп вирішив бути крутим хлопцем. Це призвело до помітного падіння підтримки серед виборців старшого віку, зокрема серед республіканців часів Рейгана, і цей зсув ще більше закріпився після його спроби скасувати результати виборів.
Байден втратив цих виборців, але Трамп не намагається повернути їх назад. За умови, що Гарріс отримає навколо себе гідну команду, яка зможе уникнути засліплення власним фанатизмом і мареннями, Трамп-Венс буде дуже схожий на путіна: бандитський фасад маскує вразливі місця, які можна використати в своїх інтересах. Я рідко бачив, щоб демократи могли серйозно вийти за межі своєї мильної бульбашки, але все буває вперше.
Щоб змусити виборців, які скептично ставляться до Гарріс і Трампа, дати їй шанс, потрібно перевершити їхні очікування щодо того, як вона захищатиметься від передбачуваних атак на ідентичність. Сексистські та расистські наративи просуваються як "синіми", так і "червоними": політика ідентичності вимагає існування фанатизму з усіх боків, щоб вижити.
Атаки на основі ідентичності можна перемогти, ігноруючи їх; кандидат, який піднімає такі питання, повинен виглядати грубим і відчайдушним, предметом розваги, що не має довготривалої сили. Для того, щоб уникнути пастки ідентичності, Гарріс має підтримувати жорсткий публічний образ. Вона має говорити в універсальних термінах про добро і зло, справедливе і несправедливе, тобто про те, що є правильним, а що ні. Це не означає "поводитися як чоловік", а наслідувати успішних політичних лідерок, таких як Ангела Меркель, Маргарет Тетчер і Метте Фредеріксен.
Якщо відкинути політичні претензії до цих та інших подібних постатей, то їх усіх об'єднує прагматичний фокус на виконанні поставлених завдань. Вони виступають як тиха гавань під час шторму, використовуючи просту, сильну мову, яка апелює до загальнолюдських цінностей. Вони також мають тенденцію бути досить агресивними у зовнішній політиці.
Тетчер вела справжню війну за кілька скель у Південній Атлантиці, де живуть декілька британців і набагато більше пінгвінів. Меркель може отримати багато критики за Мінські угоди, але Європа була не в тій формі, щоб боротися з путіним у 2014 році, так само як і Україна. Любити її чи ненавидіти, Меркель допомогла зберегти ЄС під час жорстокої кризи, заклавши основу для матеріальної підтримки, коли путін пішов на вбивство.
Український чинник. Для України Гарріс буде кращим президентом за Байдена
Гарріс швидко зрозуміє, що її президентство буде визначатися Україною та іншими зовнішніми кризами. США настільки очевидно слабкі і розділені, що Китай, Іран, Північна Корея та інші збираються випробувати Вашингтон на міцність у найближчі роки.
З Трампом вони можуть вичікувати, спостерігаючи за загостренням політичної напруженості у Сполучених Штатах і виторговуючи тим часом те, що вони можуть отримати. Винятком є Іран, де поглиблення альянсу між Ізраїлем і Республіканською партією ризикує втягнути США у великий конфлікт вже у 2025 році, якщо Нетаньягу доб'ється свого.
Тепер, коли нападки на Трампа як на ворога демократії призведуть до звинувачень у провокуванні насильства проти нього, найкращий спосіб для демократів представити Гарріс як захисницю демократії як до, так і після виборів – це зосередити її увагу на путіні. Підготовлена прокурорка перебуває в ідеальному становищі для ведення справи проти визнаного військового злочинця, а оскільки демократи все одно вважають Трампа агентом ФСБ, можна з упевненістю стверджувати, що якщо вона скаже "путін", ліві виборці, які жадають такої риторики, з радістю замінять його на "Трамп" і прийдуть на вибори в листопаді.
Звичайно, Гарріс – політикиня, але я б'юся об заклад, що її серце насправді знаходиться в правильному місці, навіть якщо ви можете бути категорично не згодні з її політичним вибором.
Юридична школа, раніше відома як Каліфорнійський університет Гастінгса (нещодавно вона змінила назву, оскільки хлопець, на честь якого вона була названа, дійсно ненавидів корінних каліфорнійців), має велике значення для державної служби.
Недарма моя дружина роками представляла інтереси жертв домашнього насильства замість того, щоб заробляти великі гроші в корпоративній практиці або в податковій справі. Юридична школа дуже наполегливо працює над тим, щоб навчити розум мислити певним чином. Моя дружина більше не практикує, але так само, як докторська або військова підготовка навмисно змінює спосіб мислення людини, так само робить і юридична школа.
На відміну від більшості юристів, які вступають до Єльського, Гарвардського чи Прінстонського університетів, якщо ви закінчили юридичний факультет Каліфорнійського університету в Сан-Франциско, ви зазвичай не сподіваєтесь колись стати президентом Сполучених Штатів. Гарріс не народилася на цьому шляху, вона просто отримала чудову можливість потрапити до Сенату після роботи на посаді генеральної прокурорки штату. Значна частина опозиції в Демократичній партії до Гарріс завжди спиралася на елітарних представників Ліги Плюща, які мають дивний комплекс неповноцінності, коли йдеться про все, що стосується Каліфорнії.
Я б навіть спрогнозував, що Гарріс буде кращим союзником України, ніж Байден. Звичайно, існують певні обмеження, адже те, що може зробити будь-який президент-демократ, визначається загальноприйнятими уявленнями, над створенням яких так наполегливо працюють академічні мудреці на кшталт Пола Кругмана. Але я дуже сумніваюся, що Гарріс буде гіршою.
З Трампом завжди є шанс, що він вирішить, що його власна спадщина вимагає змусити путіна піти з України, щоб виглядати сильним. Однак, якщо він прислухається до свого віцепрезидента, все може легко піти в інший бік. Україна не буде приречена, якщо переможе Трамп-Венс, але шлях, ймовірно, буде складнішим, ніж якщо це буде Гарріс-Купер або Гарріс-Келлі.
Вгадувати, кого Гарріс обере своїм віцепрезидентом, – цікава гра. Я припускаю, що їй знадобиться старший губернатор зі штату, який вагається. Якщо демократи розумні, вони прочитають демографічні написи на стіні й зосередяться на Північній Кароліні, Джорджії, Арізоні та Неваді – так звана стратегія "Сонячного поясу".
З 2012 року опитування тут частіше схиляються на користь демократів у день виборів, тоді як у штатах "іржавого поясу" – Вісконсині, Пенсильванії та Мічигані – спостерігається протилежна тенденція. З них Мічиган, ймовірно, є найкращою резервною мішенню для Гарріс, здатною компенсувати втрату в Неваді та Нью-Гемпширі або в одному з інших великих штатів, що коливаються. Вона не може ігнорувати "іржавий пояс", але, виходячи з чистої виборчої логіки, яка прагне досягти регіонального балансу, я бачу губернатора Північної Кароліни Роя Купера як один з найбільш життєздатних варіантів, якщо виключити об'єднання з поміркованим республіканцем.
Що робити Європі. Відродження європейського проєкту як наслідок війни в Україні
Проте союзникам Америки необхідно готуватися до повороту всередину країни. Навіть якщо Гарріс переможе, це не виправить партійність у США. Вона надто вкорінена вздовж культурних і географічних ліній. А останні рішення Верховного суду, схоже, підірвали здатність федерального уряду регулювати діяльність штатів з цілої низки питань. Те, що Байден нарешті вчинив правильно, мало що змінює, але в такі моменти для демократії будь-який рух є кращим, ніж застигання на місці.
На жаль, ризик поділу світу на протилежні блоки, які можуть розпочати війну, зростає. Навіть коли американські консерватори відкрито ставлять під сумнів, чи будуть Сполучені Штати воювати, щоб захистити Тайвань, вони також попереджають Європу, що вона повинна захищати себе сама. Зрештою, вони знову будуть при владі.
Якщо ЄС справді вибудує власну незалежну оборонну політику і профінансує її належним чином, то вже за кілька років блок буде значно більш конкурентоспроможним, ніж США, на світових оборонних ринках. Це буде особливо актуально, якщо він співпрацюватиме зі Східною Азією і будуватиме заводи у Східній Європі, зокрема в Україні. Транзакційна політика Трампа щодо союзників і ворогів може легко призвести до того, що Сполучені Штати потраплять у неприємну пастку стагфляції.
Одним із цікавих наслідків нападу путіна на Україну стало відродження європейського проєкту. Звичайно, крикуни у кількох країнах завжди загрожують звести нанівець прогрес, але саме таким був ЄС з першого дня свого існування. Допомога Україні продовжуватиме надходити з Європи, яка на сьогодні зробила такий самий внесок, як і США, якщо не більше. Європейське виробництво артилерійських снарядів має досягти 100 000 на місяць до кінця цього року, в той час як Сполучені Штати не досягнуть цього рівня до 2026 року. Чехи імпортують снаряди з-за кордону в аналогічних кількостях.
Навіть якщо станеться найгірше і Америка покине Україну, війна не закінчиться. Перемога займе більше часу, але Україна все одно її отримає.
Такі групи, як ATESH, повільно наносять на карту життєво важливі вузли, які підтримують російську економіку та військові зусилля. Дешеві безпілотники все краще і краще прослизають крізь прогалини в мережі ППО орків, щоб завдати шкоди. Від цього біль тільки посилюється.
Переговори про припинення бойових дій насправді ніколи не припинялися. Просто вони відбуваються на полі бою. Лідер у москві вестиме перемовини в дусі доброї волі лише тоді, коли у нього не залишиться іншого вибору.
Заключні думки. Надалі я більше зосереджуся на технічних рішеннях для вирішення проблем, з якими стикається Україна при переході в наступ. До вересня цілком ймовірно, що Україна спробує серйозно просунутися вперед на одному або декількох фронтах. Але те, як вона це робитиме, буде і має виглядати інакше, ніж шаблон, який визначав операції протягом усієї Холодної війни.
Перемога у вирішальній битві, концентровані зусилля, спрямовані на те, щоб знищити її боєздатність і залишити її покаліченою, все ще є метою будь-якої військової кампанії. Але темп, з яким це може відбуватися, не завжди однаковий. Поле бою все більше нагадує екосистему. У ній є швидші і повільніші цикли, і забезпечення домінування в одному, навіть, здавалося б, незначному елементі, може викликати потужну ланцюгову реакцію.
Щоб керувати таким світом, потрібен системний підхід. На кону тисячі життів, які ще можна врятувати до кінця цієї жалюгідної, безглуздої війни, яку вирішив розв'язати путін.
Зрештою, він теж є лише черговою мішенню. І полювання триває.